Благодаря за играта. За мен беше удоволствие.
- Кой е следващият? Скечи, какво ще кажеш? - Не. Вече съм ти длъжник.
- Ще ти позволя да разбиеш. - Не.
-Ще играя с лявата ръка и можеш да ми завържеш очите.
- Не, човече. - Не? Добре.
Никой не обича фукльовците, Алек.
Макс. 50 долара, и ще унижиш стария си приятел Алек. Какво ще кажеш?
- Да бе, да! - Благодаря все пак.
Някой друг? Ти? Ти? Ти?
Хайде де! Не е толкова трудно... Логан, какво ще кажеш, човече?
- Искаш ли да ме биеш на една малка игричка на билярд? - Ами...
- Аз ли разбивам? - Да.
- Нареждай ги.
Мръдни.
Извини ме.
- Алек. - Да?
Би ли се дръпнал?
Така, така, така.
Никак не е зле.
Може ли да... ти взема още една бира?
Не.
Сигурен ли си?
Сега ще го размаже.
Искам просто да играя. Като свирене на китара е, знаеш ли? Красиво е.
- Ъглов джоб. - Сигурен ли си,че не искаш да опиташ финтов удар?
О, не. Не, не. Сигурен съм.
Може би не толкова сигурен.
Ловък удар.
- Можеш да го изпълниш. - Скечи, къде е любовта, а?
Момчета. Пазете се.
Трябва да признаеш, че това беше доста добро.
Глупави момчета, играещи си с топки и стикове. Мога да повърна.
Ей, Логан. Още 50 долара, че ще изпуснеш този удар.
Вътре си.
- Добра игра. - Благодаря.
Много си добър!
Иди да си измиеш ръцете.
Какво? Чист съм.
- Какво става? - Проблеми с вируса на любовта.
След като ти срита задника, Макс му подаде бирата и може да са се докоснали.
Взел си е дозата вирус.
Сега не е време за тъпите ти шеги.
Ей, мразя да губя, но не съм пожелавал смъртта на човека.
- Какво казах току що? - Бях сериозен.
Добре съм.
Можех да те убия заради глупава игра на билярд.
Мисля, че беше доста удовлетворяваща игра, всъщност.
- Искаш ли питие? - По-добре да не рискуваме.
Ще тръгвам.
Добро момче, Чопър. Трябва да пазиш.
Да се върнем към дните, когато биха ти дали по 10 цента за кутия. 10 цента!
В днешно време ще си щастливец ако вземеш 10 за паунд .
Казвам ти, Чопър, става все по-трудно да се преживява.
Чу ли това?
Стой.
Стой, Чопър, стой.
Те я създадоха да бъде перфектен войник, човек-оръжие.
После тя избяга.
В недалечно бъдеще, в един разбит свят,
тя е преследвана от своето минало.
Не може да избяга. Трябва да се бори, за да открие съдбата си.
F разделено на ХУ.
Не, XZ. Трябва да е правилно.
Този подлец от Мантикор може да е открил нещо без да е разбрал.
Съжалявам, че рисувах върху твоите документи за вируса, Макс.
Няма нищо. Все още мога да разчета по-голямата част.
Само тази функция ме притеснява все още.
FX-1 times delta X равно...
Какво е това?
Завъртулка.
- Завъртулка. - Може да е знак за приблизителност.
FX-1 times delta X е приблизително на delta q.
Транспортната РНК би могла да подреди протеиновите нишки,
ДНК-то няма да може да се репликира, и вирусът ще бъде унищожен.
Не.
Приблизително е. Виждаш ли?
Да.
И все пак има смисъл.
Значи вирусът може да се унищожи?
Възможно е.
Знаеш ли, никога не бих се захванала с това ако ти не беше рисувал върху документите.
Ще тръгваш ли?
Ще видя дали съм на прав път.
Благодаря, големи приятелю.
Защо клатиш глава. Грешни ли са предположенията ми?
Не са непревилни, по-скоро неточни.
Страхотно.
Така и не ми каза от къде идва този вирус.
Имаш ли нещо против, че питам?
Даде ми го правителствена агенция,
която се надяваше, че ще заразя приятел, когото искаха да убият.
Щом не искаш, не ми казвай.
Както и да е. Това ми беше от полза, за да си върна надеждата.
Ей, няма да заплачеш, нали?
- Просто ми върни документите. - Почакай.
Цифрите ти са неточни, но теорията е правдоподобна.
- Коя част? - Да доведе вируса до протеинова смърт.
Има малко фантастика в нея, съчетана с моменти от теориите на Чък Хестън.
"На ти, гаден вирус такъв!"
Значи казваш, че можеш да го направиш?
Да. Да, всичко, от което се нуждая е кръвна проба и ...
20 000 долара.
20 000 е даже ниска цена за това вие с Логан да бъдете заедно.
Искам просто да знам че няма да го убия ако докосна ръката му случайно.
Или например да прекараш дълъг уикенд правейки страстна любов... съвсем случайно.
Той знае ли за човека с лекарството?
Първо ще се опитам да намеря парите. Не искам да му ги дължа, ако това се провали.
От къде ще вземеш парите?
- Ще си продам душата. - Ето го дявола.
- Какво ще правиш довечера? - Защо питаш?
Имам уговорка с един човек.
Има един колекционер благоразположен да плати много пари за Междузвездни войни: Еоизод Vll.
След Пулса, спряха продукцията. Това е единственото съществуващо копие.
- Това е онзи епизод, в който капитан Кърк умира? - Предполагам.
Както и да е, оригиналът е заключен в подземията на сградата на Фокс в Белтаун.
Макс, молиш ме да открадна нещо за теб ли?
Това е работа за двама.
Шокиран съм. Вече не правя такива неща, Макс.
Ти сама ми показа грешките от моите постъпки.
- Споменах ли, че ми дължиш 20 000 долара? - В колко часа да те взема?
Трябва ли да правиш това в кухнята?
- Венците ми ме убиват. - Добре, плакни си ги извън мивката.
- Мамо аз съм вегетарианка. - А аз искам пица.
И двамата ще ядете това месо, и точка. Ървин, би ли им казал?
- Някой да ме гръмне.
Тук има охранителна система, тук и тук. Правят и няколко смени.
Ще имаме 30 секунди, когато единия влиза, а другия си тръгва.
Ако всичко е по план, влизаме и излизаме за 5 минути.
Това окачествява ли се като кражба от лош човек или имаш ново извинение.
за да свиеш нещо, което не ти принадлежи?
Хората имат право да гледат това. Не трябва да е заключено в подземие.
Разбира се. Този Мърдок е един зъл човек.
Просто се придържай към плана. Довери ми се, това ще бъдат наи-лесните пари, които си изкарвал.
"Довери ми се" казва тя. "Ще влезем и излезем за 5 минути."
- Тук сме вече цял час. - Млъквай!
Провери дали пазачите са още тук.
- Тук са. - Колко са?
- Двама. - Двама? Макс, мисля, че ще се справим с тях.
Не и преди да са изключили алармата. По-добре да изчакаме до следващата смяна.
- Искаш ли да знаеш какво ще направя с моята част? - Не.
Хубаво. Грубо, но хубаво. Какво ще правиш с твоята?
- Ще я даря за благотворителност. - Да, сигурно.
Какво ще бъде? Нов мотор? Нов апартамент?
Ново гадже?
Нови ДНК маркери за настоящото гадже.
- Той не ми е гадже.
Не мога да повярвам. Вися тук повече от час, за да те улесня да правиш секс.
- Ето за какво съм създаден. Аз съм сводник. - Нещата изобщо не стоят така.
Кажи ми, че той си струва всички тези неприятности, Макс. Кажи ми как преобърна света ти.
Нещо... Макси?
Хей.
Ти и Логан сте го правили нали?
Имам предвид, преди цялата тази история с вируса, познавахте се от колко - година? Макс?
Вие двамата не може ли да сте по-задръстени?
Не, че е твоя работа, но...
за мен и Логан, времето просто никога не беше подходящо.
О, да, да , разбира се.
Мога да видя как подходящото време ви убягва... цяла година.
Пазачите си тръгват. Да взимаме филма и да се махаме оттук.
Чудесна идея.
...97, 98, 99, 20,000.
Добре. Да го направим.
Навий си ръкава. Имуноглобулините ще проникнат в организма ти.
Ще неутрализират всички отровни клетки в кръвта ти и си готова.
Как да разбера, че действа?
Виждаш ли тези малки зелени кръгчета?
Това са антитела, напълно обгърнали ядрото и протеиновите връзки на вируса.
- Значи действа? - Това нещо е напълно мъртво в тази проба.
Излекувана съм. Не мога да повярвам.
Да, това нещо няма да може да нарани и бълха сега. Напълно е...
Какво имаш предвид?
- Този вирус... мутира. - Как мутира?
Прояжда протеиновите обвивки. Вирусът се задейства отново.
- Няма да заплачеш, нали? - Колко време има преди обвивките да се унищожат?
Ами, със скоростта, с която се движат 13, може би 14 часа.
Не бих рискувал след 12, просто за да е наистина сигурно.
Мога да кажа със сигурност, че вируса няма да е опасен за 12 часа.
Имаш ли минутка?
За какво искаше да говорим?
Позволи ми да ти задам... хипотетичен въпрос.
Те са ми любими.
Да предположим, просто да предположим... че намеря временно лекарство срещу вируса.
Има ли такова?
Тук е мястото на онази част с предположеието.
Добре. Хипотетично, колко дълго трае това временно лекарсво?
10 часа и 50 минути.
Ти говориш серозно.
Значи можем да се докосваме... и нищо няма да се случи?
Не знам какво точно може да стане, но... няма да умреш.
О, Боже ...
Макс...
Трябва да помислим за това. Защото, когато свърши, край.
Няма да се повтори.
- Ще се върнем там, откъдето започнахме. - Именно.
10 часа звучи като дълъг период от време, но не е. Наистина.
Трябва да бъде достатъчно дълго.
Надявах се да кажеш това.
- Имаме 10 часа. - Очевидно.
Чакахме подходящото време.
Ето, че то дойде.
Аз не...
Не мога да повярвам Може и да ти се стори детинско, но...
Не искам да пропилея това набързо.
Трябва да е съвършено.
Съвършено.
Какво ще кажеш за съвършено пропиляване?
Отвори това.
Барман, още един скоч.
И чаша текила за красивата блондинка.
- Няма нужда. Тъкмо си тръгвах. - Хайде де.
След като чуеш добрата новина за Макс и Логан, може би ще искаш това питие.
Каква новина?
Защо не се подкрепиш?
На екс.
И колко дълго стояхте с Алек напъхани в онзи килер?
Около час. Не спря да мърмори през цялото време.
Той е мърморко.
Да, напъхана в килера с Алек - доста добре описваш най-лошия ми кошмар.
Струваше си. Това ме доведе дотук.
Чувството е както преди.
По-хубаво.
- Логан и Макс. - Макс и Логан.
Всички щастливи.
Чудя се какво ли правят точно сега.
Сещаш се какво имам предвид.
Логан е толкова романтичен. Обзалагам се, че й е направил вечеря.
Вино, свещи... Сигурна съм, че е съвършено.
Това е в техен стил.
Имам предвид, "Защо да изконсумираме 2 години необуздана страст когато можем да хапнем паста?"
Ти си свиня. Нищо не знаеш за любовта.
Знам повече, отколкото си мислиш. Освен това си лъжкиня.
Защо?
Защото не им желаеш щастието. Искаш Логан за себе си.
Той ти беше на разположение, когато Макс беше в Мантикор, като се предполагаше, че е мъртва.
Ти и Логан, вършейки геройските си дела, прекарвайки часове в луксозния му апартамент,
всичко, за да се регулира пътят, по който е тръгнал светът.
Бяха добри времена за теб, нали?
Да, той мислеше за Макс всяка секунда.
Никога не е вярвал че е мъртва.
И когато тя се върна, беше по-щастлив от всякога.
Да, преди това с вируса.
Дори и с вируса, никога не са се отказвали един от друг.
И няма значение какво изпитвам към него, трябва да уважавам това.
Защото това, приятелю мой, е истинската любов.
Да, сигурно. Казвали ли са си някога поне веднъж "Обичам те"?
Не. Макс би се задавила от думите. А Логан би ги написал в e-mail.
"Той не ми е гадже. Нещата изобщо не стоят така. Времето просто никога не беше подходящо."
Не, Логан е оса без жило а Mакс е... счупена играчка.
Нещата между тях никога няма да бъдат както трябва.
- Циничен си. - Не.
Аз съм човек, който преследва това, което иска, и по дяволите последиците.
Когато си мъртва от 100 години, малката, тогава едва ще си започнала да умираш.
Живеем във време, взето на заем.
Ако не позволиш на сърцето си да чувства сега, изобщо няма да живееш.
Ако аз обичах някого, бих му казал.
А ако желаех някого,
тогава щях да го кажа направо.
Аша...
Желая те.
Ела вкъщи с мен.
"Внимание. Използвай само в открити пространства."
"Главоболие, виене на свят..."
"Може да причини увреждане на здравето."
Госамер.
Госамер. Помирисах Госамер.
Добре, човече. Кой си ти и къде... O, Боже!
О, Господи!
Доста гадно.
Макс...
Има нещо,което бих искал да ти кажа ... от доста време.
Да, аз също.
Първо ти.
Макс, аз...
Моля ви спрете да сте заети.
Джошуа, какво правиш тук?!
- Госамер. - Какво?
На свобода е. Наранява хора.
Госамер. Добре. Какво е това, нещо от Мантикор?
Макс и Джошуа трябва да го спрат. Това е планът. Ела.
Не, Джошуа, не сега!
Не може ли това да почака... 9 часа и 20 минути?
- Не. Сега. - Джошуа, ти не разбираш.
Хей!
Ако това нещо наранява хора, тогава...
Може ли животът ми да бъде по-гаден?
Ето ни тук.
Чувствай се като у дома си. Ще взема нещо за пиене.
Благодаря.
Краката ми ще ме убият.
Взех това от един старец на пристанището
специалист по нещата от преди Импулса малки партиди, има почти всичко.
Пусни малко музика. Намерих това на боклука, ако щеш вярвай.
Аша? Аша?
Сигурен ли си, че е опасен?
- Макс, наранява хората. - Тогава трябва да го спрем.
- Добре, но първо трябва да го намерим. - Той е в канала близо до къщата ми.
Има смисъл в това. Ако не може да се движи на светло, ще трябва да използвам системата на канала.
- Това не улеснява нещата. - Къде го видя?
- При "Малката Деби". - Хлебарницата.
Сектор пет.
Най-добре да започнем от там до дома на Джошуа.
- Това е доста голям периметър. - Макс и Джошуа могат да се справят.
- Не. - Да.
- Не! - Да!
Не мога да гоня това нещо и да се притеснявам за теб.
Знаеш, че не е безопасно за теб навън.
- Да помоля ли Алек за помощ? - Това е идея.
Ще говоря с Мат Сънг, може да има рапорти за това нещо, нови нападения.
Имаме само 8 часа и 53 минути.
- Винаги имам чувството, че те целувам за сбогом. - Върви.
Aлек? Aлек?
Хей.
Събуди се.
- Хей, Maкс. - Аша?
- Какво? - Трябва ми помощ. Можеш ли да се облечеш?
Добре.
- Моля те побързай. - Добре, добре.
Един от Госамерите се разхожда свободно из града?
- Има повече от един? - Няколко са.
Мантикор ги използваше да проследяват мишени по мириса.
Един от Х4 избяга, дадоха на Госамер една от неговите тениски, помириса я -
и не спря докато не откри момчето.
- Какво ще направи като го открие? - Зависи.
Някои от тях са отглеждани за спасители, така че ще обезвредят обекта и ще чакат.
Други за унищожение. Тези бяха доста свирепи.
Надявам се да не е някой от тях.
Във всеки случай, те всички имат нещо лепкаво, което изстрелват от устата си и с него зашеметяват жертвите.
- Лепкаво? Направо супер. - Трябва да е забавно.
- Е, от къде искаш да започнем? - Канала.
Няма да пълзя с теб в някакъв вмирисан тунел.
- Имам нещо по-важно за въшене. - Съжалявам, че ти провалих вечерта.
Виж ме, тръгвам си от Краш с Аша, която едва познавам,
и изглежда, че това е точното време да се опознаем.
А ти? Хайде. Сега вирусът не е пречка, нали?
Просто слез в канала.
- Вие просто ме убивате.
Ало.
Логан, здрасти. Току що говорихме за теб.
Хей, ти ми се обади , човече.
Да, тук е.
Хей.
Осем часа и 10 минути. Кажи ми, че откри нещо.
Говорих със Сънг. Имало е ново нападение на около 4 мили от дома на Джошуа.
- Ървин Грийн. - Някакви връзки между жертвите?
Малка. Говорих с жената на Ървин и тя спомена, че е имал проблеми с венците вчера.
Човекът, когото Джошуа е видял, Хал Джонсън, също току що е бил на зъболекар.
- Един и същ зъболекар? - Доктор Карлос Рабел.
Aлек казва, че тези са обучавани да душат.
Може би това, което в Мантикор са ги тренирали да откриват се намира при зъболекаря.
Добре. Слизаме под земята. Остави съобщение в случай, че нямам обхват.
Госамер е долу?
Да.
Ще отида да проверя.
- Помниш ли какво каза Макс? - Прикривай се, опасно е, дрън, дрън, дрън.
Точно така. Затова стой тук, и не пипай нищо,
има храна в хладилника.
Имам осем часа да бъда с момичето на мечтите си, а аз съм в зъболекарски кабинет.
Да, да, да, да, да.
Среща ли имаш? Продължаваш да следиш времето.
Не се безпокой за това. При теб и блондинката сериозно ли е,
или тя е още една в дългия списък със завоевания на Алек?
Аша е добро момиче. И искам да отбележа, че нищо не се случи.
Защо? Искаш двойна среща?
Да, звучи забавно.
Хей, това е телефонът на Алек. Оставете съобщение и ще ви се обадя.
Аз съм. Знам какво преследва той. Не ни приближава много до местоположението му, но...
Беше забавна нощ, Макс. Искам да ти благодаря, наистина.
Първо трябваше да прекарам час и половина в тъмен килер... с теб.
- Сега вечерта ми ще завърши в този канал. - Млъкни.
Боже, две години въздържание наистна са те направили напрегната.
Виж.
Тук е.
Провери мястото.
Трябва да се разделим. Внимавай.
- Госамер! Тук, момче!
- Хайде, Логан, вдигни.
Логан?
Логан.
Логан, събуди се.
Логан?
- Свести ли си вече? - Aлек, можеш ли да се измъкнеш?
Да, мисля да се поразходя наоколо много е удобно.
- И аз не мога да мръдна. - Къде сме?
В някакъв склад за отпадъци. Трябва да те е довлякъл тук.
Хей! Има ли някой там?
- Кой беше това? - Хей, измъкнете ни оттук!
- Кои сте "вие"? - Аз съм Хал.
Това е Ървин.А там е Горди.
- Мястото е мое. - Измъкнете ни!
Преди това нещо да се върне и да ни изяде!
Госамер е тревопасно. Убива само за спорт.
Това звучи добре. Ще измъкнем всички. Само се дръжте.
Имаш ли представа какво иска?
Изглежда зъболекарят е използвал Keварал за да лекува зъбите.
Какво е Кеварал?
Това е материал използван за обвивката на оръжия и бронирани материали.
Предполагам, че в Мантикор са го обучили да открива войниците по това.
Чудесно. Ще умра с брониран обков в зъба.
- Не искам да умирам! - Никой няма да умре.
Надявам се.
Този шарлатанин не е пипал зъбите ти. Защо тръгна след теб?
Дъжах Кеварал, когато ме надуши.
Може ли просто да се концентрираме върху това как да се измъкнем преди това лепкаво чудовище да се е върнало?
Джошуа. Той ще ни измъкне.
Джошуа, на когото казахме да не напуска апартамента.
Maкс?
Логан?
Не мога да повярвам, колко тъпо е всичко това.
Да, така е.
И като се сетя, че мислех, че вечерта ми ще завърши в канала... направо ми се иска да беше така.
За последен път, млъкни.
По твоя вина стоя тук в слюнката на това нещо!
- Вината не е нейна. - Да, така е. Вината не е моя.
Просто това е животът ми.
Дори и да се измъкнем оттук, какво ще стане утре, Логан?
Все още злото, Мантикор, и самата съдба е по петите ни.
Трябваше да се досетя, че да искам една нощ е твърде много.
Колко време ни остана?
Не достатъчно.
Maкс, и без това нямаше да е достатъчно.
- Знаехме това. - Чакай. Чакай малко.
Наречете ме малоумник, но оставам с впечатлението,
че този вирус е все още на линия?
Млъкни.
Логан?
Логан.
Госамер.
Макс и Алек.
- Съжалявам. - Знам.
Maкс? Логан?
Джошуа! Джошуа, тук сме! Джошуа!
- Здрасти, приятел! - Джошуа! Измъкни ни оттук.
- Не стоях, където ми казахте. - Няма нищо. Хайде.
- Хайде, побързай! - Измъкни ни! Побързай!
Хайде!
- Добре ли си? - Да.
Ей, приятел. Тук. Хайде!
- Kеварал! Къде е Кеварала? - До телефона.
Госамер!
Искаш ли малко? Хайде! Ела и си го вземи!
Хайде, хайде.
Точно така, така.
Хайде. Оттук.
Мръсен мутант...
Това трябва да го задържи за малко.
- Какво беше това нещо? - Не се тревожете.
Има логично обяснение за всичко, което се случи тази вечер.
Само минутка.
Почакай тук.
Хайде, да се измитаме. Да дадем на тези двамата малко въздух.
Добре ли си?
Хайде, това е.
Точно така.
- Я виж там, момче. - Нищо му няма.
Просто си търси нещо, с което да се занимава. Точно така, момчето ми.
Точно за това е дошъл тук, предполагам. Всички тези стари коли са пълни с Кеварал.
Повечето са просто боклуци, хайде.
Точно така.
Какво е той, все пак?
Както вече обясних на останалите той е... Тазманийски мравояд.
Точно така го наричахме в бизнеса.
- Бизнес? - Зоо биснесът.
Аз работя за Тазманийската Зоо Фондация. Той избяга от един от камионите ни.
Чакай малко. Който го е намерил, трябва да го задържи.
Искаш да задържиш това нещо? Като домашен любимец?
Защо не? Това, което плюе ще ми е от полза.
Мирише на силикон.
Все ще струва нещо.
Какво ще кажеш, Чопър? Искаш ли братче?
Какво? Чопър каза да.
- Добро момче. - Ами добре тогава.
Изглежда, че всичко е наред в твоя свят.
- Просто го затваряй през нощта, нали? - Няма проблем, няма проблем.
Колко време?
Две минути.
Продължавам да мисля за нощта, в която нападнахме Мантикор.
Когато мислех, че съм те загубил.
Върнах се в къщи седнах на дивана и не станах с дни.
Слънцето изгряваше,
и залязваше.
А аз просто стоях.
Имах чувството, че не мога да помръдна.
Беше твъде болезнено да се движа. Точно така се чувствам и сега.
Знаех, че ще стане така. Не трябваше да го правим.
Трябваше.
Знаеш, че е така.
Не можем да продължаваме така, струва ми се.
Знам.
Годината, която пропиляхме,
танцувайки един около друг, като се страхувахме да кажем на глас това, което чувстваме.
Ако можех да си върна това време, бих направил нещата по толкова различен начин.
Е, предполагам това беше.
Обичам те, Maкс.
Аз също те обичам.
Превод и Субтитри: Bulgaria TEXT '2002